Методика дослідження впливу вибухів на елементи захисних конструкцій - Andrukhiv, A. I.; Huzyk, N. M.; Sokil, B. I.; Sokil, M. B.; Chahan, Y. A. (Військово-технічний збірник, 2020)
Розроблено методику дослідження динамічних процесів у елементах захисних конструкцій, викликаних вибуховою дією. Застосована методика базується на отриманні математичної моделі динаміки процесу в елементах захисної конструкції та використанні спеціальних Ateb-функцій при побудові розв’язку останньої. Щодо математичної моделі, то вона враховує широкий спектр зовнішніх та внутрішніх чинників, таких як основні характеристики вибухової дії на зовнішнє середовище (ґрунт), взаємодію останнього із елементом захисної конструкції; фізико-механічні властивості матеріалу елементу захисної конструкції та являє собою крайову задачу для нелінійного диференціального рівняння гіперболічного типу. Отримано аналітичні залежності, які описують закони зміни визначальних параметрів динаміки елементу захисної конструкції (амплітуди та частоти поздовжніх коливань). Вони служать базою для оцінки її міцнісних характеристик та вибору основних параметрів елементів захисних конструкцій, які б надійно захищали об’єкти від вибухової дії. Запропоновано зміну конструкції взаємодії захисного елементу та зовнішнього середовища. Показано, що на відміну від елементів захисних конструкцій, пружні властивості яких задовольняють лінійному закону для розглянутого у роботі випадку, власна частота їх коливань залежить від амплітуди; динамічне переміщення точок захисного елементу (для незмінних характеристик вибуху та ґрунту) є меншим для випадків матеріалів із меншим значенням параметра та більшим значенням модуля пружності. З метою зменшення динамічної дії вибуху на елементи захисної конструкції доцільно її площини опори робити нахиленими до горизонту. Шляхом використання останнього можна зменшити амплітуду коливань захисного елементу, а відтак – максимальні динамічні навантаження, зумовлені впливом зовнішньої вибухової дії. Основні результати роботи можуть бути узагальнені і на випадки безпосередньої дії сили вибуху на захисну конструкцію, а справедливість підтверджується отриманням у граничному випадку відомих у наукових джерелах результатів, які стосуються лінійно-пружних характеристик елементів захисних споруд.